Det här är inget att ha.
Ett kassaskåp, sa du.
Var är det nånstans?
Nånstans.
Är det rätt hus eller inte?
De ser riktiga ut, men det är de inte.
Nu har vi tagit kläder och ätit, så nu kan vi sticka.
-Det är inte bra att vara här... -Nämen god morgon.
Vet du vilka vi är?
Flyttgubbar.
Vi ska flytta pengar och sånt. Sen sticker vi direkt.
-Vi har inga pengar. -Vilka "vi"?
-Va? -Du sa "vi".
Jag menar att jag inte har några pengar.
Är du ensam här?
Jag gick i kyrkan förr. Vet du vad jag lärde mig där?
Man kan lura människor.
Men Herren vet alltid när man ljuger.
Kolla där uppe.
Gå nu.
Pojk!
Vad skulle du göra för kärleken?
Skulle du riskera allt du höll kärt?
Familj, vänner, respekt? En allseende Guds dom?
-Skulle det vara värt det? -Ja, det skulle jag.
Så är det med såna som vi. Allt eller inget.
Nya blommor varje dag.
Jag litar på dig.
-Vad ska ni med vapen till? -Jag vill att ni ska ordna fram dem.
-Jag försöker driva ett företag. -Det är mitt företag ni driver.
Hämta dem och se till att de kan hantera vapen.
Ni sa att Maranzano önskade er allt gott.
De sa att indianerna skulle få Oklahoma.
Vad har de med saken att göra?
Nucky!
Skaffa hantlangare.
-Vem ska lasta av? -Det finns gott om arbetslösa.
Luffarna nere vid bangården?
-Jag vill inte ha dem här. -Du kan hamna där själv.
Jag låter inte mitt humör gå ut över dig...
Kuba. Och post.
-Hallå? -Samtal till Kuba är framkopplat.
Jag kunde lika gärna ha rest själv, sån tid som det tog.
-Hallå? -Det var kul tyckte jag.
-Hur går det med Bacardi? -Och konversera kan han.
-Förlåt. Hur är det med dig? -Bra.
Ronis också, även om han klagar på utgifterna.
Jag kommer snart, så kan han utpressa mig personligen.
-Hur är det med senator Lloyd? -Han smet. Rymde till Washington.
-Vilket av det? -Han är borta, hur som helst.
Nu inväntar jag en storfräsare från Boston.
-Var grävde du upp honom? -Han sysslar med aktiehandel.
Skönt att mina investeringar är väl omhändertagna.
Vad skrattar du åt?
-Vilket tecken. -Vrid upp, så lyssnar vi tillsammans.
Känner ni till namnet Abe Redstone?
Bara vagt. Han var en av mr Bennets kunder.
-Han gillade mjölk, minns jag. -"Var"?
Jag har inte sett honom på länge.
Känner ni till att Redstone var en pseudonym?
Nej, sir. Det visste jag inte.
Arnold Rothstein. Vet ni vem det är?
-Ni läser tabloidpressen, antar jag? -Mest frågespalten.
Mr Rothstein var beryktad och välkänd hos polisen.
Spelare och smugglare med kopplingar till narkotikahandeln.
-Han hade många pseudonymer. -Vi har inte setts på åratal.
Rothstein dog 1928. Mördaren är okänd.
Ändå har mr Redstones konto varit aktivt.
Arton uttag har gjorts på sammanlagt 111 000 dollar.
Kontot nämndes inte i testamentet.
Mr Bennet tycks ha dränerat kontot för att kunna handla på börsen.
Han förlorade.
Mrs Rothstein rådgör med sin advokat.
Det kommer att bli rättsliga åtgärder mot företaget.
-Nån måste ta på sig ansvaret. -Ni sa att det var mr Bennet.
Är inte det här era underskrifter?
-Jag har skrivit under många papper. -Vi är intresserade av de här.
Ta det lilla vi har och försvinn härifrån.
-Nio dollar i börsen. -Det är min lön från Kresge's.
Var är din man?
-Min make? -Du är ensam här. Var är han?
Pappa arbetar för mr Zimmer.
Han leder en auktion i Chambersburg. Han kommer hem snart.
-Vad heter du? -Fern.
-Vad sysslar du med? -Jag går i skolan.
-Va? -Hon går i skolan.
-Hon kan väl tala för sig själv? -Jag hörde henne mycket väl.
Det ringer i mina öron.
Varför, tror du?
Ni kanske inte är frisk?
Vi har huvudvärkspulver. Jag ska hämta.
Ni hade en stor fest här.
-Tyvärr... -Ljus och silverbrickor på bordet.
Massvis med mat. Jag hade aldrig sett maken.
Vi har inte råd med några fester.
Jag bar in is. Jajamän.
Hon var så här liten och hade rosett i håret.
Och karln såg på när jag släpade ner hela isblocket i källaren.
50 kilo.
Det enda jag tack jag fick var: "Det räcker så."
Det var inte vi.
Varför sitter vi här, då?
Ta pengarna. Snälla.
-Vi ska inte säga nåt... -Lögner inför Herren!
Han vet.
Och Han tål det inte.
Det är det värsta med honom.
-Vilken årskurs går du i? -Va?
Du gick i skolan, sa du. Vilken årskurs?
Tionde.
De skickar ut en skolkkontrollant, eller hur?
Ja. De är mycket påpassliga.
-Vadå? -De håller noga uppsikt.
-Vad vet du om skolflickor? -Det vet väl alla...
Nu tar vi stålarna och sticker härifrån.
På blanka dagen? Vart skulle vi ta vägen?
Ta hand om det där. Få dem att sluta.
-Om jag svarar anar de oråd. -Du var bra på telefoner, sa du.
-Strunta i det. De här damerna... -Pappa.
Han ringer alltid för att säga att han är på väg.
Jag kan säga att allt är...
Så där. Det finns ett kassaskåp i källaren.
Ljug inte, för jag har sett det med egna ögon!
Jag glömmer det aldrig!
Ner med er nu.
Gör som han säger.
Vart har ni flyttat det? Svara!
Pappa flyttade allt till ett bankfack.
Ja, alla våra värdesaker. Det är länge sen.
-Vad är ett bankfack? -De låser upp det åt en.
-Inne i bankvalvet. -Ja.
-Vi kan hämta det. -Jaså?
-Vi åker och ber dem öppna. -Var ska vi vara då?
-Här. Jag kan vänta med er. -Nej, jag. Du åker till stan.
-Går det bra? -Varför frågar ni honom?
Stum som en mussla men vet allt om skolor och banker.
Jag stannar. Fern åker till stan och hämtar det ni vill ha.
Du store, du store.
Buck.
Det är ingen mening att vänta här. Pappan kanske dyker upp.
-Han är i Chambersburg. -Det spelar bara roll var vi är.
-Vad ska vi göra? -Bind dem.
Pappan hittar dem och vi hittar nåt annat efter vägen.
-Efter vägen till vad? -Dit vi ska.
Vi ska ingenstans.
-Vad ska jag kalla er? -Säg Charlie.
Benny. Mamma sa Pitseleh.
-Så trevliga namn. -Och ni själv?
-Kalla mig vad ni vill. -Läkare gör mig nervös.
Jag intresserar mig mer för själen än för kroppen.
-Vilken bra raggningsreplik... -Ja, verkligen.
-Ni hade ett avtal med bossen Joe. -När det var nödvändigt.
Mr Maranzano vill fortsätta samarbetet.
-En dag kanske våra vägar korsas. -Det är i dag.
Mr Maranzano vill göra affärer. Och erbjuda sitt beskydd.
-Mot vad? -Mot de problem som dyker upp.
-Ni är i Harlem nu, mina herrar. -Det gör detsamma. Det är New York.
Inte enligt min erfarenhet.
Ni har lotterier, droger och klubbar.
Och alla hororna.
-Det jag har tillhör mig. -Många förlorar saker.
En miljonär kan plötsligt bli gatuförsäljare.
Eller nåt ännu värre.
Att hålla fast vid det man har är ingen dålig idé.
Det vill mr Maranzano hjälpa er med.
Det var allt vi hade att säga.
Jag tackar er för era omsorger.
Och jag beklagar att ni fick åka så långt förgäves.
Det bästa med den här stan är att det är nära till allt.
Pojk!
-Pojk! Kan du köra häst och vagn? -Jag tror det.
-Kom då. -Mr Beckert...
Lämna dem i receptionen. Raska på, kunderna väntar.
-Mr Thompson. -God dag.
-Varsågoda. -Tack.
Åtta barn. Räknade jag rätt?
Det fattas en till ett basebollag. Nummer nio är på väg.
-Men ni är alltid ute och reser? -Jag gottgör det när jag är hemma.
Hur många har ni själv?
-Två. Theodore och Emily. -Hur gamla är de?
De är i tonåren. Det går så snabbt.
Det är bara att köra på. Dynastier är som stigande aktiekurser.
Ju fler desto tryggare.
Min bror löser det. Han har fyra pojkar.
-Vad arbetar han med? -Han sköter affärerna i Chicago.
Bor familjen där?
Hans äldste son, Will, är som en son för mig.
Federal åklagare på Manhattan.
-Ni spelar högt. -Insideraffärer är inte olagliga.
Ta i trä.
Jag tog mig friheten att beställa åt oss båda två.
Vad i herrans namn...
Kalvkotlett parmigiana.
Kocken Vola skär en kalvkotlett på längden.
Den paneras, friteras i olivolja och dränks i ost och tomatsås.
Jag har sett vagnshjul som varit mindre.
-Lite hemgjort rödvin? -Kaffe, tack.
Nu blir Vola sårad. Han har stora knivar.
Det var inte min avsikt.
Det är svårt nog att vara irländsk affärsman.
Jag försöker avliva myten att vi är fyllon allihop.
Ni ljög inte. Det är jättegott.
Får jag en sodavatten i stället.
De dömer ut oss, eller hur? Pamparna och deras gelikar.
Som om deras förmögenhet hade singlat ner från deras protestanthimmel.
-Det har jag kämpat med hela livet. -Pengar har ingen stamtavla.
En generation är allt som krävs om man spelar sina kort rätt.
Du är en spelarsjäl, Joe.
Att spela är att riskera. Jag eliminerar riskerna.
-Hur då? -Genom att rigga spelet, förstås.
Vad ska man annars med börsen till?
Varsågod, sir.
Det finns sängar där uppe.
Det är väl länge sen ni sov i en säng?
Vi har ingenstans att ta vägen.
Men ni kan gå härifrån. Ni kan ta pengarna.
-Det är för farligt i dagsljus. -Gå över fältet. Ingen ser er.
Ni kan ta hans vapen. Skulle ni inte behöva det?
-Det syns att ni inte är som han. -Jo, det är jag.
Det är jag definitivt.
Och nu vill jag att du håller tyst.
-Er dotter... -Tyst, Fern.
Går hon också i skolan? Hur gammal är hon?
I din ålder.
Vad heter hon? Ni vet vad jag heter, och mamma heter Marie.
-Vi kallade henne Maybelle. -Vilket vackert namn.
-Tänker ni besöka henne? -Lägg av nu.
-Hon saknar säkert er. -Lägg av, sa jag.
Alla kan bli förlåtna. Det sa Jesus.
Flicka lilla.
Jesus hade fel.
Är det din pappa?
Den är till Fern. Hon ska ha den på vårbalen.
Sätt på den. Det är jag som pratar. Titta på mig.
Sätt på den.
Sätt på den ordentligt.
Det är där uppe. Kassaskåpet är där uppe.
Vi fick flytta det efter en översvämning i källaren.
Det var väl det ni ville ha?
-Går det bra utan mjölk? -Javisst.
Jag har aldrig mjölk hemma längre. Det vänder sig i magen på mig.
-Tack ska ni ha, mrs Rothstein. -Carolyn.
Margaret.
-Ska inte ni ha? -Drick, du.
Mr Bennet hade många kunder.
Jag minns knappt er man. Men...
-Du bor i en av hans fastigheter. -Gör jag?
Du behöver inte anstränga dig. Du var inte hans enda älskarinna.
West 57th, East 44th, Leroy eller om det var Leonard.
-Mrs Rothstein... -Carolyn.
Carolyn.
Jag träffade er man för att ge honom information om en aktieaffär.
-I utbyte mot vad? -Lägenheten till mig och mina barn.
-Och när han dog? -Jag kunde inte hindra min chef...
Vet du vad jag har kvar efter nitton års äktenskap?
Teservisen och den fula fåtöljen.
Och den här ringen.
Och så förödmjukelsen, förstås.
Allt annat blev jag tvungen att sälja.
-Jag förstår er, och jag beklagar... -Jag vill ha pengarna på kontot.
Det är glasklart, enligt min advokat. Han vet en hel del saker.
-Företaget är konkursmässigt. -Då stämmer jag er personligen.
-Jag har inga såna pengar. -Er make har det.
-Jag är inte gift. Jag är änka. -Vet ni hur jag fick den här?
Arnold fick den på en fest. De hade en hel väska med smycken.
Folk slogs om dem.
Det var sånt som roade honom. Nyårsafton 1923-
-hemma hos mr och mrs Nucky Thompson.
Fanns det inga pengar, sa du?
Snälla Carolyn. Du är sårad och arg.
Det förstår jag, mer än du anar.
Men du och jag har mycket gemensamt.
Nej, det har vi inte. Inte än.
Vi får se vad du gillar att bli omskriven med din "ökände make".
"Enok vandrade med Gud, sen såg man honom icke mer."
-Det är från Bibeln. -Jag vet.
-Vet du vad det betyder? -Vet du?
Det betyder att han inte dog.
-Var har du hört det? -Ingenstans. Det betyder det.
-Vart tog han vägen, då? -Han vandrade med Gud.
Ett cirkelresonemang. Det är ologiskt.
Bibeln behöver inte vara logisk. Han blev 365 år.
Och sen vandrade han med Gud?
-Måste du göra som alla säger? -Det är väl mitt jobb.
Om jag gav dig 10 cent, skulle du kyssa...
...den här ponnyn?
Du har inte 10 cent.
-Du tittade på mig. I gräset. -Det gjorde jag inte alls.
Raring!
-Kom, så doppar vi fötterna! -Ja, mamma.
Hallå!
Mr Beckert! Jag kom med blommorna, men det var ingen där.
Jaha.
Se till att hon får dem.
-Visa dem, sötnos! -Var inte blyg!
Det är väl drickat ni tjänar på?
-Förlåt? -Spriten är det lukrativa.
Ja, med ett påslag på 2 000 procent, så.
-Milda makrill! -Är det det som luktar?
-General Motors har konferens. -Inte bara motorerna glöder...
En begåvad flicka.
Kitty? Hon vill säkert träffa er.
-Klä av dig nån gång! -Vill du att jag ska förkyla mig?
Mr Doyle hälsar, sir.
Ta bort dem. Ge oss två sodavatten.
En tonic, tack.
-Coca-Cola. -Ja, sir.
-Vad fan hände? -De vill ha en läsk.
-Det är bästa sorten. -Hit med dem, madame Curie.
-Sodavatten och Coca-Cola. -Tack.
Det där passar bra med Bacardi, sägs det.
Börjar det bli dags att prata allvar?
Ja, om ni vill.
-Han hinner nog före oss båda två. -Men för helvete...
Oklanderligt vald tidpunkt.
-Varför slutade du? -Det går inte.
Vad har du gjort de senaste sju åren?
Trodde du att jag ville fortsätta med det?
Kan du nåt annat?
Jag fick dig fri, eller hur?
Ge hit den.
-Det här är inte samma. -Vi har aldrig haft nåt annat.
Jag bröt nästan ryggen av mig. "Det räcker"!
-Öppna, för fan! -Bara min man har kombinationen.
-Jag skulle öppna om jag kunde! -Är din man i Chambersburg?
Hela dagen och hela kvällen?
-Han kanske aldrig kommer hem. -Jo.
Det gör han.
Det finns inga manskläder här!
Ingen rakkniv och inga karlsaker i hela huset!
Jag ser det.
Tror ni att jag är bakom flötet?
-Jag ser allt! -Jag ska öppna det!
Snälla!
Obligationer från kriget, värdelösa för er. Det var allt han lämnade.
Det är allt vi har!
Buck.
Maybelle.
-Va? -Du sa att hon hette så.
-Det gör hon. -Vet hon vad du är?
Hon visste vem jag var.
Ta våra nio dollar och försvinn härifrån.
-Mastkorgen på HMS Thompson. -Ser ni nåt värdigt er harpun?
Du seglar väl, du som växte upp vid havet?
Min far arbetade för handelsflottan innan jag föddes.
-Vad blev han sen? -Inte mycket, ärligt talat.
-Det kanske var det du behövde. -Hur så?
-Den rätta hungern. -Jag tänker inte på honom så ofta.
Pappa lärde mig och min bror att segla. Nu lär jag mina söner.
Man vill vara en del av nåt större. Var är det annars för mening?
-Bacardi skulle ge ett fint arv. -Där låg du steget före.
-Det behöver inte vara en tävling. -Är det inte alltid det?
Inte om vi samarbetar.
Varför skulle jag inte välja King Solomon eller liknande?
De är gangstrar.
-Vad är du själv? -En förbudsmotståndare.
Jag står här på ert kontor.
Här finns varken fotografier, vykort eller barnteckningar.
-Vad har det med pengar att göra? -Vad är syftet med dem?
Din brorson, hur gammal är han?
Har du en bättre ursäkt för att vara brottsling, menar du?
Så kan man kalla det, men jag har aldrig brutit mot lagen.
-En ren teknikalitet. -Affärsmässighet.
Om du sover bättre då, så...
Du ska få ett erbjudande.
Berätta vad ditt mål är, så kanske jag lägger ett bud.
Inte intresserad.
Då tackar jag för gästfriheten och låter dig dricka i fred.
Jag vill...lämna nåt efter mig.
-Den där flickan... Hette hon Kitty? -Ja.
Jag kanske ger kattungen ett fat med mjölk.
-Vad gör du? -Nya blommor.
Lou.
Gå ner genast. Sköt dina sysslor.
Vad är det här? Tjurar?
Nej, det är bara nån karl.
God kväll. Har ni sett en paj jag lämnade att svalna i fönstret?
-Vi vill inte bråka, herrn. -Jag skojar med er.
Ät er soppa, ni. Eller vad det är.
Åtta man får lasta åt mr Thompson. Han betalar bra.
-Ta mig. Jag är stark som en oxe. -Och lika klipsk, säkert.
Ursäkta.
Hur gammal är du?
-Arton. -Är det så du vill framstå?
-Jag fyller sexton nästa månad. -Jag tänkte väl det.
En, två, tre, fyra...
...fem, sex...
...sju, åtta. Varsågod.
-Jag har jobbat sen jag var barn. -Sen du var barn? Ja, men då så!
Snälla herrn, ni får halva min lön. Jag är väldigt hungrig.
Nio.
Vad kan jag göra för er herrar?
-Vi är sugna på mörkt kött. -Det är det enda vi har.
-Är tjejerna rena? -Doktorn är noga med hygienen.
Se er omkring och välj vilken ni vill ha.
Jag vet inte. Vad tycker du?
Vad fan är det som händer?!
Pojk! Nån lämnade det här till dig.
Jag såg honom i går, på stranden söder om stan.
Det är ordnat.
-Fick ni tag i honom? -Jag gjorde det rätta.
Han sa att han älskade henne.
Man vet aldrig hur folk tänker. Man kan inte förhindra allt ont.
Det är så världen är.
Det här håller vi mellan oss, förstått?
Annars blir affärerna lidande.
Ni ser ut att behöva vila. En stol, kanske? Och ett parasoll?
Leksaker till barnen.
Unika hinkar och spadar. Gräv dig ända till Kina!
Vi är här några veckor varje år. - Mabel Jeffries.
P.S. Du hade fått kyssa mig.
-Mabel? -Tyvärr.
Översättning: Malin Hedlund www.btistudios.com